Maga szóba állt egy kommunistával,
Ez a pre átus úr véleménye,
A, ez a vallási kérdés!
Nézd, gondolj arra, mit mondott Svetonius a cézárok korában
És mi lett a sorsa!
Ugyan! Tudom, az őszinte szándékod az elítélő bírálat,
De közben mégis érzelmileg cinkosukká válsz,
Az egész olyan konfúzus, nem egyértelmű!
Maga itt van, doktor?
Nagyon haragszom magára, tudja-e?
Igazságtalan hozzám, asszonyom!
- Nem, igazságos vagyok, - 124-es iszap és zuhanypakolás,
129-es beteg: masszázs
134-es: inhalálás,
137: inhalálás
145: masszázs
147-es: zuhany és iszappakolás,
149: inhalálás
Jó napot, Signor Pace!
Én értem a film alapgondolatát:
A zűrzavart akarja megmutatni, ami ennek az embernek a lelkében dúl,
De ezt világosabbá kell tenni, úgy hogy mindenki megértse,
Guido, jöjjön már!
Figyelem, figyelem!
Doktor de Angelist várják a társalgóban,
Ha a mondanivalód érdekes, akkor közérthetővé kell tenni,
De maga nem törődik vele, hogy a közönség érti-e,
Ne haragudjék, ez egyszerűen önteltség, ezzel nem tudok egyetérteni,
Csakhogy itt vannak!
- Lélegezzék mélyeket! - Ciao Guido! - Ciao!
Lefoglaltam önnek egy helyet a gőznyílás mellett. Jöjjön!
Érdekes, hogy ma milyen sokan vannak!
Lehetünk vagy 150-en,
Roberto, hol vagy?
Mario!
Figyelem! Guido! Ő Eminenciája várja magát!
Ismétlem: Guido! Ő Eminenciája várja magát!
Siessen! Nem szabad megvárakoztatni ő Eminenciáját,
a bíboros urat! Siessen, és beszéljen vele bátran mindenről!
Ha lehet, beszéljen neki egy pár szót rólam is!
Rólam, rólam is Guido, rólam!
Itt van a zoknija, vegye fel, siessen!
Mindent el tud intézni, mindent,
Még egy válást is. Eszközölje ki, hogy válasszon el engem a feleségemtől!
Próbálja meg, Guido!
Légy bűnbánó és alázatos, Guido!
Nyerd meg a jóindulatát! Könnyezz, ha szükséges!
Csókold meg a gyűrűjét! Mondd, hogy megtérsz az egyház kebelébe!
Ha a bíboros támogat, mindent elérhetsz az életben!
Mindent!
Gondoljon rá, hogy mindnyájan a maga kezében vagyunk!
Mindössze 5 percre fogadja,
Eminenciás uram, én nem vagyok boldog,
Miért akarsz boldog lenni, fiam?
Nem ez a feladatod az életben,
Egyikünk sem azért van a földön, hogy boldog legyen,
Gondolj arra, mit mond az írás:
"Extra Ecclesiam nulla salus,"
Az egyházon kívül nincs megváltás,
"Extra Ecclesiam nemo salvatur, "
Az egyházon kívül senki nem válttatik meg,
"Salus extra Ecclesiam non est,"
Megváltás az egyházon kívül nincs,
Isten birodalma! És aki nincs Isten birodalmában,
az az ördög birodalmába került
Hölgyeim és uraim! Itt látható a rendkívüli fenomén,
a nagyszerű Síva
A leghosszabb lábon alvó ember minden eddigi rekordot megdöntött,
Önök is láthatják saját szemükkel, Alszik hónapok óta, de él!
Tessék, tessék! Nézzék meg mindnyájan!
- 25,000 először, másodszor, - 30,000
- Újabb ajánlat: 30,000, - 35,000,
- 35,000 először… - 40,000,
- Újabb ajánlat: 40,000, - 50,000,
- Ciao! - Mikor érkeztél, Luisa?
A hotelben mondták, hogy a fürdőbe mentél
- Jobban vagy? - Igen, jól vagyok,
- Kivel jöttél? - A húgommal, és elkísért Enrico és Rossella,
- Hol van Rossella? - Ott,
Tehát itt az egész udvartartásod! Remek színben vagy!
Hé, Rossella!
Már olyan régen nem táncoltunk!
Nagyon régen,
Luisa, olyan drága vagy!
Örülök, hogy eljöttél hozzám
Egyhangú minden pillanat, amikor nem vagy velem,
Unatkoztál? Hiányoztam?
- Komolyan mondod? - Igen,
Es ez a sok gyönyörű nő nem szórakoztatott?
Sajnos nem,
Csak nem akarod azt állítani, hogy egyetlen kalandod se volt, amióta itt vagy?
Szegény Guido! Hol a világhírű férfiasságod?
- Kellemes a parfümöd, - Szereted? - És olyan szép vagy,
- Hogy megy a munka? - Sajnos nem nagyon,
Nem sokkal jutottam előbbre,
Miért? Mi a baj? Te valami különlegeset akarsz kitalálni,
- Pardon, - Bocsáss meg,
Nem tudom, de az az érzésem, hogy Enrico egy kicsit szerelmes beléd
Aranyos nő, ugye?
- Pompás! Jó estét! - Üdvözlöm,
- Örülök, hogy megjött, - Köszönöm,
Maestro, már csak magára várunk mindannyian
- Ugye már indulhatunk? - Igen, azonnal
Asszonyom, ma este megláthatja, milyen egészségtelen életmódra
kényszerít engem a férje. - Itt egy barátunk, Rossella,
Nem merem megfogni a kezét!
Az ujjaim érintéséből is kiolvassa a jövőmet,
- Guido, úgy megijesztettél! - Nem érezted meg, hogy vártalak?
Hol vannak a híres megérzéseid?
Ez itt Luisa húga,
- Nagyon örülök - Nagyon örülök
- Nagyon örülök, hogy megismerhetem, - Nézzen körül a rendező háremében!
- Beszélni szeretnék önnel néhány percig!
Írtam egy forgatókönyvet a nukleáris fegyverek megszűntetéséről,
Bátor producer kellene hozzá, önre gondoltam
Ez a misztikus hölgy is tagja a háremnek?
Nem, én csak Guido feleségét kísértem ide,
Mi van veled?
Jót tett a magány? Úgy látom, igazán jó színben vagy
- Igazán? - Nem, csak udvariaskodtam,
Tudod, nagyon haragudtam rád,
de megbocsátok, mert felhívtad Luisát,
- Nem is képzeled, milyen boldog volt, hogy idejöhetett! - De,
Bocsássatok meg, de nem jövök veletek,
- szeretnék ma korán lefeküdni, - Sajnálom,
Mi ezzel a kocsival jövünk, maga jöjjön utánunk, ragaszkodom hozzá,
Gyerünk, szállj ki és menj a többiekkel!
- Guido, hol van Luisa? - Nem tudom,
- Rossella, gyere velünk! - Szép Rossella, üljön mellém!
Luisa!
- Mesélek magának a nővéremről, aki igazán, - Luisa, gyere már!
Fiatalon meghalt,
Egy nappal a halála előtt készült el az arcképe,
Rossella, jöjjön, üljön már be!
Én szeretnék előre ülni
Ha valakit baj ér, átalakul a nővérem arckifejezése,
Egyszer nem kezdtem el egy fontos munkát, mert a kép megrepedt,
Rossellának meséltem a boszorkány nővéremről,
Látja, kár volt nagy rendezőnkre hallgatni! Pokoli hideg van itt!
Renato, merre vagy?
Renato!
Itt vagyok, Signor Pace!
- Jó estét! - Előrejöttünk, legalább 20-an jönnek még,
Parancsoljon, asszonyom!
De vigyázzon, hová lép!
Remélem, számított rám, Renato!
Minden rendben lesz, jöhetnek akár 200-an is
Mi történt? Miért lett Luisa egyszerre
ilyen furcsa és ideges?
Nem tudom, annyira örült ennek az útnak!
- Biztosan megbántottad valamivel - Ugyan, dehogy,
- Hé, hát ez meg mi? - Ez a legizgalmasabb díszlet,
Eleinte csak háttérnek szántam,
- de aztán kettős szerepet kapott, - Rossella!
- Gyere föl! - Igazam van? - Igen,
- Nagyon jó, - Nézzék meg jól! Ez a rakétakilövő,
a film legfontosabb jelenetéhez,
Egyelőre titokban tartjuk,
- Nem szabad fényképezni! - Csak egyet! - Nem engedem lefényképezni!
Nem tudtam, hogy a férjed űrhajós filmeket csinál!
- Én se tudtam - Miért nem kérdezed meg tőle?
- Rendkívül érdekes, igazán! - Kérdezd meg, ha ennyire érdekel
Guido, igazán mesélje el, mi készül itt?
Ráírhatják: ez a producer emlékműve
Halotta, mit mondott Tilda? Ez a producer emlékműve,
Cesarino! Cesarino!
Hány mázsa anyagot használtak fel hozzá?
Hány mázsát?
Talán hány tonnát?
Beleszeretnek egymásba, szédületes,
A hideg futkározott a hátamon
már akkor is, amikor Guido először beszélt róla,
- Gyerekes rendezői ötlet, - Nem, fantasztikus!
Egy sógornő nem beszél így a zseniális rendezőről
Talán maga is szerelmes belé?
Szerelmes?
Hálát adok Istennek, hogy nem én vagyok a felesége!
Azt hiszem, én kezdek kifulladni,
Ha meggondolom, hogy 80 millió lírát kidobtunk
erre az ócskavas-telepre,
mert ez az őrült ember így kívánta!
Nem lehetett volna fából és papírból éppúgy megcsinálni,
sőt, sokkal jobban? - Háttér! Ki használ ma már valódi hátteret?
Luisa, nem fázol?
Akarod a zakómat?
Nem, köszönöm,
Menjünk haza a szállodába!
Luisa, miért lettél ilyen szomorú?
Történt valami?
Semmi. Semmi újabb
Ez a jelenet,
…a termonukleáris háború kirobbanásának pillanatában indul,
Guido annyira örült neked ma este!
- Láttam, hogy örül! - Az egyetlen reménysugár,
hogy el lehet menekülni az atomhalál elől
egy másik bolygóra talán
Ábrázolni kell azoknak a kétségbeesését,
akik örökre elhagyják a Földet
Maestro, valóban mindez benne lesz a filmben?
Nem mondom, a próféták megjövendölték, amit te itt véghez viszel,
Nyilván mindenki meghal a filmedben!
Jobban szereted az olyan filmeket, ahol nem történik semmi?
Az én filmemben minden megtörténik,
Benne lesz minden,
Még egy matróz is, aki mellékesen sztepptáncos,
Matróz, ide hozzám! Mutasd meg, mit tanultál Amerikában!
Nem, nem kérek vizet,
Táncolj, és szerepelhetsz a filmemben!
Táncolj!
Mi a baj, Guido? Mi történt veled?
Ne játszd velem az irgalmas nővért,
tudod, hogy azt nem szeretem!
Rendező úr, milyen szerepet kapok?
Vajon Luisa mit gondol rólam? Mit vár tőlem?
- Mi esz a szerepem? Azt mondta… - Hagyj békén!
Luisa sohasem beszél a problémáiról velem se,
pedig a legjobb barátnője vagyok,
Guido, én nem tudom, hogy mi van vele,
De néha olyan furcsa, nem is mindig értem, amit beszél
Azt hiszem, szeretné, ha te más volnál,
ha nem volnál ilyen, amilyen vagy,
- Miért? - Miért ne? Sok kapcsolat ezen a kérdésen bukik el,
És azzal a barátjával?
- Azzal mi van? Szerelmes belé? - Nem bánnád ugye?
Megnyugtatná a bűnös lelkedet!
Micsoda pondró vagy te!
Szegény Enrico!
Ő a legártatlanabb kisfiú, akit valaha ismertem,
Lesi a pillantását, vele van, beszélgetnek,,
De csak mint jó barátok,
Azt hittem, minden világosan kialakult bennem,
Szerettem volna becsületes filmet csinálni, hazugságok nélkül
Azt hittem, olyan egyszerű! Olyan egyszerű, amit mondani akarok,
Azt hittem, ez a film segít majd mindenkinek,
Segít, hogy eltemethessük azt, ami már meghalt bennünk,
És közben én magam is gyáva vagyok,
eltemetni a halottaimat,
Minden olyan zavaros,
ebben a toronyban,
Nem tudom, honnan kerül elő ennyi minden,
És hol a pont, ahol minden a visszájára fordult
Voltaképpen nincs is mit mondanom…
de azt mégis el akarom mondani
Szólj a szellemeknek!
Segítsenek nekem!
Azt mondtad, jó véleményük van rólam,
- Kérdezd meg, fenntartják-e még! - Guido, annyiszor mondtam már,
Aggályos vagy és kíváncsi, mint egy kisfiú,
Túl sok garancia kell neked, túl sok támasz,
Jó, de mit mondanak a szellemek?
A szellemek mindig ugyanazt mondják,
És mindig igazuk van, mert ők jól ismernek téged
Folytasd!
Azt mondják, te szabad vagy, Guido, de választanod kell
És már nagyon kevés az időd,
Sietned kell,
Guido! Mi lesz? Feljössz vagy nem?
- A320-as szobát kérem! - Az úr nincs itthon, asszonyom,
Majd később felhívom
- Aszpirin? Fáj a fejed? - Nem, Nyugtató
Gyakran szedsz nyugtatőt?
Csak esténként, hogy aludni tudjak
Mi az, csak nem aggódsz értem?
- Mit nevetsz? - Ha most látnád magadat,
- De mit nevetsz? - Nem tudnálak megcsalni sohasem,
Képtelen volnék titkolódzni, hazudni!
És ez nevetséges, olyan ostobaság!
De neked bizonyára nagyon kellemes, ugye?
Nézd, Luisa, én boldog vagyok, hogy ide jöttél,
De fáradt vagyok, próbáld megérteni, fáradt,
Akkor miért nem alszol?
Jó éjszakát!
Nem tudom, miért kutatsz örökké, bennem, az életemben,
Kicsinyes, piszkos vájkálás ez, amit csinálsz,
Mit tudsz te rólam? Vagy az életről egyáltalán?
Hogy mi van vagy mi nincs benne? Mit tudsz te arról?
Csak azt, amit tudnom engedsz,
Jó, mondd meg, mit akarsz tudni,
Miről kell beszámolnom? Tessék!
Erkölcs érzékedet mi zavarja?
Én csak azt tudom, hogy már évek óta zsákutcába jutottunk,
És mindig te hívtál,
kértél, hogy segítsek kijutni belőle,
Aztán amikor segíteni akarok, úgy teszel, mintha nem történt volna semmi,
Én sehonnan sem akarok kijutni, érted?
Mondd meg végre, hogy mit kívánsz tőlem!
Mit kívánok?
Te hívtál! Miért akartad, hogy idejöjjek?
Te mit kívánsz tőlem? Mi van veled?
Nézz felé nyugodtan! Tegnap éjjel már láttam, hogy itt van,
- De esküszöm neked, hogy, - Kérek, hallgass, nem kérdeztem semmit!
Attól kímélj meg,
hogy esküdözöl a hazugságaidra!
Márciusban született vagy áprilisban,
a kos jegyében, egészen biztos, tipikus kos!
- Azt én tudom a legjobban, hogy micsoda! - Meglehet,
A kos jegyében született nők ideális partnerek az ágyban…
felelőtlen és rövid lejáratú kapcsolatokra,
Luisa, hidd el, nem tudtam, hogy itt van!
Amikor te szóltál, akkor láttam először,
Egyébként nem tudom, mi van abban, hogy ő is idejött,
Iyenkor sokan felkeresik ezt a fürdőhelyet,
A, már az éjjel láttad, ez volt a baj!
Luisa, miért nem mondtad meg?
Szerintem Luisát az zavarja,
hogy egy iyen feltűnő külsejű nővel láthatnak engem
- Borzalmas ez a kabát! - Nem megyünk egy kicsit sétálni?
Felejtsd el, Luisa, hiszen már elmúlt 3 éve,
Akkor s csak egy pillanatig tartott
Te megbolondítasz!
Sose kívántam mást, csak hogy mondd meg az igazat!
Na tessék, most megsértődött
Hogy lehet egy életen át hazudni?
Olyan mesterien hazudsz, hogy már akkor se hiszek neked,
ha véletlenül igazat mondasz! Ha egyáltalán tudsz igazat mondani!
Bocsáss meg, Rossella, tudom, hogy milyen ostoba vagyok!
Megalázó a megcsalt feleség szerepe, ezt is tudom,
De mit csináljak? Mondd meg, mit csináljak?
Nevessek, mint te? Az nem megy!
Ne, Luisa drágám, ne sírj!
Csak tudnám, mit beszéltek rólam! Te és Carla,
Ez fáj a legjobban,
hogy ő biztosan mindent tud rólam és rólad
Ez a liba! Piszok ringyó!
Luisa!
Megköszönheted, hogy nem csinált nagyobb botrányt,
Én ezt nem értem,
Milyen gyönyörű hangod van, Carla!
- Szeretek énekelni - És milyen csinos vagy!
- Úgy örülök, hogy végre láthatlak, - Én is,
Nagyon elegáns vagy!
- Neked is aranyos a ruhád! - Ugyan!
- Az enyém egy kicsit túl feltűnő, - Nem, igazán tökéletes,
- Valódi Vogue modell, örülök, hogy tetszik, - Gyönyörű!
Ha tudnád, mennyit szaladgáltam érte!
De ha valamit Carla akar, azt megszerzi!
Megjött!
Megjött Guido!
Jő estét, hölgyeim! Csukják be az ajtót, mert kint hideg van,
Ez itt mind a tiétek Mindenkinek hoztam valami szépet,
A csomagokon rajta vannak a nevek,
Az első Catherina,
Nem angyal?
Ez pedig a drága kis sógornőmé, a legszebb kis lányé, aki végre megtanulja,
hogy szeretni kell az ő sógorkáját,
- Kész a fürdő! - Gloria!
- Nézd, mit hoztam neked! - Te drága!
Majd beszélnem kell veled!
Én tudom ám, hogy mit akar neked mondani!
Nagyon sok bajunk van vele, Féltékeny a kicsike,
Te mit kerestél fönn az emeleten?
Csak meglátogattam azokat a szegénykéket
- Olyan egyedül vannak! - Az a szerep nem való Carlának!
Ő olyan közönséges és kispolgári!
Nem tud viselkedni!
Elég legyen már! Madelaine, ez a szegény ember fáradt, hadd fürödjön meg!
Guido, ez gyönyörű szép! Mindig ilyen fejdíszre vágytam!
Gloria, Carla, Edi, hozzátok a vödröket!
Guido, kaptam egy levelet a férjemtől,
Mit szólnál, ha hazamennék újévre? De ha nem akarod, nem megyek!
Jó, drágám! Carla, hazamehetsz,
- Ki ez az új kislány? - Meglepetés, Luisa Hawaiiból hozatta,
Nem emlékszel rá?
Hónapokig ábrándoztál róla,
Köszönöm, Luisa, ez kedves tőled, bűbájos ajándék,
- A fejdísz az enyém! - Tudom, visszakapod,
Guido, drága!
Boldog vagyok, hogy te is itt vagy,
- Igazán? - Gyönyörű vagy!
Csak egyet árulj el, szépséges vendégem
- Ki vagy te? - Miért fontos neked a nevem?
Boldog vagyok, hogy itt lehetek, ennyi elég,
- Itt maradhatok? - Hogyne, te édes!
Rögtön új erőre kapok,
Azt megvárom,
Te is itt vagy, Rosella? Hogy kerülsz ide?
- Én vagyok a te lelkiismereted, nem tudtad? - Nem!
- Mit nevetsz? - Semmit, Gondoltam, meglátogatlak bús magányodban,
de látom, együtt van az egész háremed
- Mint Salamon királyé, - Éppen ideje volt, nem? - Igen, ideje volt,
Nem akarok fürdeni!
Guido, felelj nekem! Most ugye félsz egy kicsit?
Mitől félnék? Minden tökéletes!
Azt se bánod, ha én itt vagyok?
Nem tehetek róla, de nevetnem kell, ha rád nézek,
Ezzel nem sérted házam törvényeit,
Gyere, segíts!
Guido, nézd! Igazi strucctollak! Tetszik neked?
Helló, Edi, csodaszép vagy!
Hogy szólnak a ház törvényei?
Én nem ismerem őket, Nekem azt mondta, kapok szerepet a filmben,
ha megfelelő kosztümöt találok
Elég volt, lányok, kiakarok jönni,
- Krémet, púdert! - Púdert, púdert!
Guido, meglátod, milyen finomat kapsz! Luisa főzte a vacsorát,
- Igazán? - Tortát is sütött,
- Ugye jó itt nektek, lányok? - Boldogok vagyunk!
- Ugye erre vágytatok mindig? - Ó igen!
Hát nem ő a legdrágább kisfiú a világon?
Nadine, hol a hintőpor? Add már ide!
Nadine!
- Mit láttál Koppenhágában? - Sajnos kényszerleszállásunk volt,
de megvigasztaltuk az utasokat, Szép az éjszaka Koppenhágában!
Halljátok, milyen szép hangja van?
És ami a legfőbb, minden költséget megtérítettünk másnap
Egy kis zenét nem kívánnál?
Madelaine! Gyere, segíts nekünk!
Saraghina!
Hadd feküdjek az ágyadba, Guido!
Szerintem nagyon forró volt a víz, milyen vörös vagy!
A drága! Miyen gyönyörű lába van!
Guido, éppen olyan szép vagy, mint kisfiú korodban!
Úgy kell vele bánni, mint egy kisfiúval, olyan bonyolult lélek!
Dehogy bonyolult! Inkább hipokrita,
Nem igaz!
Miért mondjon el mindent magáról az idegeneknek?
Meg tudja ő védeni magát, ne féljetek!
- Segítség, Guido, segítség! - Ki kiabál így?
Jacqueline, Nem akart felmenni a padlásra az öregek közé,
hát bezártuk a pincébe,
Nem, nem! Nem megyek a padlásra az öregek közé! Még fiatal vagyok!
Én 26 éves múltam! Nézzétek meg az anyakönyv hivatalban, Párizsban!
Jacqueline Bonbon, 26 éves, született Párizsban, 1938 július 4-én!
Nincs joga az öregek közé küldeni engem!
Tud így táncolni, aki öreg? Ilyen kecsesen? Nézzék a lábaimat!
Kinek van ilyen karcsú, ruganyos teste? Nézzék a mellemet!
Guido, Guido! Ne küldjön föl engem! Ne küldjön föl engem,
Ezt a szerepet kapta,
- Sajnálom, Jacqueline, nem kaphat másikat, - Guido!
- Jacqueline, meg látod, nem lesz rosszabb odafent sem, - Nem igaz!
- Elvesztette a fülbevalóját, - Köszönöm,
Maga mindig olyan jó volt velem! Mondja meg neki, hogy tegyen velem kivételt!
Guido, miért nem teszel kivételt vele?
Hagyjátok abba! Igazán unom már!
Hadd próbáljam meg egy másik szereppel!
Nincs kivétel!
- Nem akarok elmenni! - Mit mondott?! Ne halljam még egyszer!
Nem akarok elmenni! Nem akarok elmenni!
Nem akarok elmenni!
Szegényke magán kívül van! Nem kellett volna hívni
Jobb, ha most elmegy! Találunk mást erre a szerepre,
Egy bizonyos koron túl át kell adnunk a helyünket a fiataloknak,
ez világos! Jobb, ha belátja, és most azonnal elmegy!
Jacqueline menjen el!
Rossz ez a szerep, ne fogadja el! Eleve nem kellett volna elfogadnia,
Ez igazságtalanság!
Aljasság! A rendező, aki ezt a szerepet kitalálta, nem bízik önmagában!
Egy igazi férfi akkor is szereti a nőt, ha az már nem egész fiatal!
Franciaországban magát nyivánosan megszégyenítenék!
Feláldoztuk neked a fiatalságunkat! Feláldoztuk magunkat!
Ez sajnos igaz!
- Átkozott gazember! - Imádom őket, mindnyájunkat az ő képzelete teremtett,
Eljött a felszabadulás éjszakája!
Le a zsarnokkal!
Vesszen a kékszakáll!
A nőnek joga van a szerelemhez
Vesszen a kékszakáll! Vesszen a zsarnok!
Miért képzeli, hogy ő még fiatal?
Mondjuk meg neki, hogy még szeretőnek is silány volt!
- Szavak és csókok, szavak és csókok: semmi más soha!
Aztán befordult és elaludt!
Guido, ne kergess el bennünket, amiért megöregedtünk!
Takarodjatok! Takarodjatok!
Hogy kerültem én ide?
Gyerünk! Lázítsuk fel a többieket is!
Ez csodálatos!
Aljas, hazug!
Mi az én szerepem a filmben?
Guido, Guido! Mi a szerepem? Mi a szerepem?
A szajha!
Guido drágám! Hisz táncolni is tudok! Emlékszel?
Luisa drágám, segítsél!
A férjem mindig azt csinál, amit akar,
Ez nálunk törvény, én nem szólok bele,
Guido, hagyd abba, gyere enni, kihűl a levesed!
Nem látod, hogy dolgozom?
Csodálatos ember!
- De azért, - Igen, ő iyen,
Ezt csinálja majdnem minden éjjel
Köszönöm,
Nem emlékszel rá, hogy ide zártál bennünket, Guido? Sosem jössz be hozzánk?
Drágám, megsebesültél!
- Várj, bekötözöm a kezedet, - Nem kell semmi,
Nem igaz, hogy kihozott titeket,
miután neki adtátok legszebb éveiteket, vele maradtok örökké,
hiszen ő jó, megértő, türelmes!
Gyerünk! Kifelé! Mozgás!
Ki innen Carla, kifelé!
Gyorsan, gyorsan, gyorsan!
Nem kellesz neki, mert vén vagy,
- Nem kellesz neki, túl öreg vagy! - Hallgass!
- Engedj ki! - Kedves Jacqueline, mindnyájan örülünk,
hogy velünk van ezen a szép kiránduláson
Kívánjuk, hogy érezze jól magát!
Reméljük, megkapja majd a szerepet is,
hiszen maga volt az első kóristalány Guido életében,
Joga van elénekelni az utolsó dalt, eltáncolni az utolsó táncot, félhomályban,
Maguk olyan kedvesek hozzám! Elénekelek egy szerelmes dalt,
vagy nem, inkább egy szexi dalt, az a specialitásom
Guido, emlékszel, amikor bejöttél hozzám éjszaka a színházba?
- Igen, emlékszem, - Akkor egy boldog dalt énekelek,
Nem is figyel rám senki,
Guido! Guido!
Isten veled, Guido!
Azt hittem, ez nagyon vidám jelenet lesz!
Biztos voltam benne, hogy ez lesz a film leghumorosabb jelenete
Előkészítettem egy kis beszédet is, hogy elmondjam itt az asztalfőnél,
Így kezdődött volna
"Kedveseim! a boldogság lényege az, hogy mindig megmondjuk az igazat,"
"anélkül, hogy valakit megbántanánk vele,"
Carla közben hárfázott volna, ahogy esténként szokott,
és mindannyiunkban elárad a boldogság, ahogy itt elrejtőzünk,
távol a világtól, ti meg én,
Miért nem így történt? Honnan jött ez a szomorú hangulat?
Mit tettünk? Bűntudata van miattunk szegénynek!
Guido, nincs semmi baj! Remek este volt,
Ne szomorkodj!
Most mihez volna kedved?
Nos, bújjatok ágyba gyorsan!
Nekem még rengeteg dolgom van!
A sok szennyes ruha! Kimosom, Meg a sok edény! El is mosogatok,
Még meg kell foltoznom a lepedőket, Felsúrolom a padlót,
és előkészítem nektek a finom reggelit,
Szép így az élet igazán, Guido! Mindnyájan együtt!
Eleinte nem értettem,
Nem értettem, pedig milyen sokszor magyaráztad!
De most látod, milyen jó vagyok, Guido?
Soha többé nem bosszantalak, nem kérdezek tőled semmit
Milyen buta voltam, ugye?
20 évig tartott, amíg megértettem,
20 évig!
Az esküvőm napjától, amikor a férjem lettél,
és én a feleséged lettem,
Emlékszel arra a napra, Guido? Ugye emlékszel rá?
Csak egy kicsit lennétek türelmesebbek velem!
De nincs bennetek türelem,
Őszintén szólva nagyon örültem volna,
ha valamiben segíthetek
De látom, hogy ma este azért vagyunk itt, hogy megoldjunk egy olyan problémát,
amelyre véleményem szerint nincs megoldás
Egyetlen színész sem képes élettel megtölteni…
ezeket a bizonytalan, jellegtelen, gyakorlatilag nem létező figurákat,
- Akkor minek ülünk itt? - Hogy lássuk a próbafelvételeket,
- Mi van Luisa, rosszul vagy? - Nem, köszönöm, jól vagyok
Agostini! Menj a színpadra és táncold el a Hattyúk tavát!
Én majd zongorán kísérek!
"Az ember, aki csak önmagával foglalkozik,
saját bajain csámcsog, vagy belebukik egy munkába,
vagy mindenki kineveti,"
Ezt Stendhal írta a Római naplójában,
Ilyen emberek, mint te, több figyelmet fordítanának,
az apró részletekre, ha becsomagolnák, amit elvetnek, nem érné őket csalódás,
Miért ülsz te örökké,
az ajtó közelében? Hogy senki se vegye észre, amikor meglépsz, ugye?
A, itt vagytok? Sajnálom, elkéstem!
Mit csináltok a sötétben?
- Guido, hol vagy? Guido! Hol vagy? - Itt vagyok,
Gyere, ülj ide közénk,
- Inkább itt maradok - Örülök, hogy itt van, talán segíthet nekünk,
- Na jó van, kezdhetjük, indulhatunk! - Igen, uram!
Ma este elmaradt a kabaré, hogy megkaphassuk ezt a színházat
Kezdünk!
Ma éjjel mindent el kell döntenünk
- Elhoztam minden tekercset - Már túl sok időt elvesztegettünk
Guidónak épp elég idő állt rendelkezésére,
Elég a kételyekből és a habozásból!
- Ma éjjel döntened kell, fiam! - Ezért vagyunk itt,
Jó, Minden anyagot elhozattunk Rómából
A régi felvételeket és az újakat, amiket 5 hónapja készített,
Es most szépen egyenként végignézzük őket
És pontosan megmondod nekem, melyik a szerető, a feleség,
a bíboros, Saraghina! Hallod, Guido?
Nem akarom, hogy az egész szakma ezen a filmen röhögjön,
Ez neked se érdeked, nekem se,
A kritikusok már köszörülik a tollukat,
a bal meg a jobb oldal egyformán, úgy látszik, egyik oldalon sincs sok barátod,
Én csak segíteni akarok
Ha elkezdtük forgatni ezt a filmet, akkor be is kell fejeznünk, fiam!
Olimpia első jelenet, indulj el, Olimpia!
- Az ajtót becsukjam? - Igen,
Sétálj be! Könnyedén, ringasd a derekadat,
Tedd le, ami a kezedben van,
Jó, most menj a tükörhöz!
Tetszik neked a látvány
Nem így! Nagyon tetszel magadnak!
Úgy, hadd lássam a melledet!
Jó, Most menj a telefonhoz táncléptekkel, Lassan!
Ne rohanj!
Nem rohanok!
Itt egy telefonérme, dobd be a nyíláson!
Küldjenek fel egy kis vizet a szobámba!
- Milyen vizet parancsol, asszonyom? - Ásványvizet, de ne a szénsavasból!
- Tehát egy palack Vichyt, - Nem! A Vichy szénsavas!
Nem asszonyom, a Vichyben alig van szénsav. Nézz erre! erre nézz!
Jó, küldje!
Mi legyen vele?
Jó lenne dönteni, mert elutazik, Angliába hívták,
Merről jövök be?
Nem mindegy, hogy melyik játssza?
Nem, ez nagyon fontos szerep,
Vonzó asszony kell hozzá, igaz, Guido?
Vespucci kisasszony, első felvétel,
Jó, menj egyenesen előre, majd szólok, hogyha leülhetsz
Lassan, fáradt mozdulatokkal, jó, Ez egy csalódott asszony,
Na mondd a szövegedet!
- Most rögtön? - Hogy? - Most rögtön? - Igen, rögtön,
Azt akartam, hogy teljesen szabad légy mellettem,
De te sosem szerettél engem, Az utadban vagyok, tudom,
Jó, egy kicsit szomorúbban!
- Ezen nem lehet segíteni, - Kíváncsi volnék, hogy ez ki a filmen
- Nem tudod? A felség, - Csend legyen!
Ugyan, bár ha jobban megnézem,
nagyon szimpatikus, Neked hogy tetszik?
Adj egy cigarettát!
Nekem nincs Enrico, cigarettát!
- Tessék, - Köszönöm
Még egyszer "ez így nem mehet tovább,"
Ez így nem mehet tovább!
Hallgatlak!
Ha legalább néha igazat mondanál!
Kevesebbet hazudnál, Már azzal is beérném!
Nem érdekel, hogy mit csinálsz, de miért nem mondod meg az igazat?
Ne hazudj! Ne hazudj örökké!
Luisa, szeretlek!
- Miért hazudsz minden szavaddal? - Mondd ezt még egyszer!
Miért hazudsz minden szavaddal?
Ez a valóság!
Jó, most állj fel és nézz rám nagyon támadóan, keményen!
- Add csak ide a forgatókönyvet! - Pontosabb, mint az életben!
Rájuk ismerek. Már láttam ezt a jelenetet az életben,
"Nem veszed észre, hogy máris magamra hagytál?"
Nem veszed észre, hogy magamra hagytál? Mit várhatok tőled? Legalább válaszolj!
Várj! Vedd fel a szemüvegedet! Most kezdd újra, hogy "Nem veszed észre,"
De még támadóbban, még több keserűséggel, A férfi azt mondta neki
"Ha elhagysz, magadra maradsz,"
Erre mondod, hogy "Nem veszed észre, hogy máris magamra hagytál?"
Szemrehányóan! Bántan akarod! Na tessék, próbáljuk!
Guido, itt nincs probléma, ez tökéletes!
Guido, hallod?
Látja? Es ez így megy már több, mint 5 hónapja
Nadia Rossi, első felvétel,
- Nem, a Vichy szénsavas, - Nem szénsavas, téved, asszonyom! Több hanggal!
- Jő, hozzon egy üveggel! - Tedd le a kagylót!
Olimpia-jelenet
Ötödik próba
- Döntsd el, mi legyen ezzel, Guido! - Gyere be újra, de csábosabban!
Tudod, hogy veszedelmes engem magamra hagyni,
Igen? Miért? Mit csinálsz?
- Elpróbáljuk még egyszer? - Nem, nem, csak tedd le a telefont!
Most lassan fordítsd erre a fejed! Úgy, Köszönöm, Kész!
Luisa, hova mégy?
A szállodába, Lefekszem, álmos vagyok
- Jő éjszakát, Guido! - Nem, várj!
- Mi baj? Mi történt, Luisa? - Semmi,
Soha nincs semmi baj kettőnk között, igazán,
Talán bántott valami ezekben a jelenetekben?
- Hisz ez csak film! - Ó igen, hogyne! Tudom, csak film,
Műalkotás, a legújabb hazugságod
- Es mindannyian szerepelünk benne, - Luisa!
Most kiválogatjátok, ami tetszik nektek,
de az igazság itt sem derül ki,
Köszönd meg, hogy nem mondom el nekik,
hogy milyen csaló vagy!
Menj vissza! Mire vársz? csináld meg a filmedet és légy büszke rá!
- Nem, nem tudom megcsinálni! - Nekik is tetszik majd, meglátod!
Ünnepelni fognak, Mind azt mondják, hogy csodálatos vagy,
Mire taníthatod te az embereket?
A nőkhöz se voltál soha becsületes, akik veled éltek,
se hozzám, se a többiekhez, - Luisa, ne játsszunk melodrámát!
Mégis örülök, hogy idehívtál
Kellett ez még a végső döntéshez,
Mert most már végleg döntöttem
Mehetsz a pokolba!
Jó, Köszönöm, elég!
Most szaladj! Gyorsabban! Szaladj!
Azt mondta, hogy szaladj,
Te hallgass, elég, ha én mondom,
Vigyétek ki, ne zavarja a próbát!
Na jól van, énekelj!
Signor Pace, ne higgye, hogy őrült vagyok, de ezek itt a legutolsó képek
Nem, nem! Én erre nem adom a pénzem!
Kérem, maga teljesen megőrült!
Saraghina, köszönöm! Nézd, itt van a pénz!
Saraghina, táncolj! A rumbát! A rumbát!
Hallhatnánk végre a véleményedet, Guido?
Még egy szót se szóltál!
M ilegyen ezzel, Guido?
Szerintem az első jobb volt, Az a nápolyi nő. Ugye az volt az első?
Ha tudnám, megmondanám, melyik a jobb, hidd el!
Mikor jössz már végre?
- Nem várok tovább! - Nézz rám!
- Ne hagyj sokáig magamra, mondtam, hogy veszedelmes! - Felvétel!
Ne hagyj sokáig magamra, mondtam, hogy veszedelmes!
Fordulj erre!
Gyere fel most velem, nem szeretek várni!
- Ne hagyj magamra, az veszedelmes! - Több hanggal! Több hanggal!
Tessék, tessék, jöjjön erre! Csak egyszerűen sétáljon!
Csak egyenesen, a vonalon!
Vegye le ró am a kezét!
Próba!
Grazia, első jelenet,
Engedd le a ruhát a válladról!
Saraghina, itt van a pénz
Saraghina, itt a pénz,
Kész. Köszönöm!
Rendben volt?
Mi legyen? Halljam! Senkinek sincs véleménye?
Szabad országban élünk, mondjátok ki, amit gondoltok, de őszintén!
Micsoda társaság!
Elbújt mi? De mi mindenütt megtaláljuk Hogy érzi magát?
- Köszönöm, jól - Guido, én Coletti vagyok, Claudia menedzsere. Emlékszik rám?
Lehet vagy 15 éve, hogy találkoztunk,
- Igen, - Guido, Claudia itt van
Hol?
Megkeresem, Köszönöm, megtalálom,
Itt van,
Claudia!
- Hogy vagy? - Jól,
Csakhogy végre idetaláltál! Menjünk el innen! Akárhová, jó?
- Ez Caroline, a titkárnőm - Igen?
- Örvendek! - Szeretnék veled négyszemközt beszélni
Majd itt megvárom
- Mikor kezdjük a forgatást, Guido? - Hamarosan! Minél előbb,
- Jó szerepem van benne? - Igen, igen. Majd később beszélünk róla
Olyan boldog vagyok, hogy együtt fogunk dolgozni!
Tökéletes leszek! Majd mindent el kell magyaráznod részletesen,
Hova menjünk?
Hová vihetlek?
Mindegy, induljunk el!
Csodálatosan szép vagy!
Úgy dobog a szívem, mint utoljára kamasz koromban,
Nem hiszel nekem, ugye?
Nem tudod, hogy milyen őszintén, milyen mélységesen tisztellek,
Claudia!
Biztosan van egy férfi az életedben! Mondd, ki az? Kit szeretsz?
Csak téged!
A legjobbkor jöttél,
Miért mosolyogsz ezen?
Sosem tudom, hogy komolyan veszel-e,
vagy csak játszol velem - Guido drágám,
beszélj inkább a filmedről! Semmit sem tudok róla,
Meg tudnád tenni, hogy kilépsz az eddigi életedből, és mindent elölről kezdesz?
Hogy kiválasztasz valakit, egyetlen embert, és ahhoz örökre hű maradsz?
Az lenne az életed értelme,
Az lenne számodra minden,
És valóban az lenne, mert te hiszel benne,
Képes volnál erre?
Figyelj rám, Claudia! Ha én azt mondanám neked:
"Claudia"
Remélem, te tudod, hogy hol járunk, Mert én nem,
Ismered az utat?
Igen, A forrás nem lehet innen messze,
fordulj jobbra!
Nem, a szerep nem is neked való
A férfi a főszereplő. Túl erőszakos,
mindent magának akar és nem kap meg semmit,
Állandóan irányt változtat, mert fél, hogy épp a helyeset téveszti el,
- Mindent piszkosnak és hamisnak vél, - Így végződik a film?
Nem, így kezdődik, De aztán találkozik a lánnyal a forrásnál,
Egy pohár vizet nyújt neki, csak úgy, mint mindenki másnak,
Csodaszép,
fiatal, tündéri nő,
olyan, mint egy gyermek, ártatlan, tiszta!
Természetes, hogy csak ő menthetné meg!
Mindig fehér ruhát visel, a haja hosszú, épp, mint a tiéd
Oltsd el a lámpát!
És most mi lesz?
Menjünk már, jó?
Nem tetszik nekem ez a hely Mintha nem is lenne valóság,
Nekem nagyon tetszik,
Elmondtad, miről szó a film, de nem értek többet belő e, mint eddig,
Egy ilyen férfit, mint amilyenről beszéltél,
biztosan nem szeret senki, És nekem se túlzottan rokonszenves,
Az egész az ő hibája Miért vár mindent másoktól?
Nem gondolod, drágám, hogy ezt magam s tudom?
Te is épp olyan gonosz vagy, mint a többiek mind,
Pedig nem mondhatok semmi mást neked, Guido!
Olyan mókás vagy! Lógatod az orrod és úgy öltözöl, mint egy aggastyán,
Én ezt nem is értem,
Az a férfi keres egy lányt, aki értelmet adhatna az életének,
- és ha megtalálja, ellöki magától, - De csak mert nem hisz neki
Vagy mert nem tudja, mi a szerelem,
Mert nem igaz, hogy egy asszony megválthatja a férfit,
- Mert nem tudja, mi a szerelem, - Vagy mindenek előtt azért,
mert nem akarok hazug filmet csinálni,
Mert nem tudja, mi az, szeretni,
Sajnálom, hogy idehívtalak Claudia, bocsáss meg!
Tudod, hogy hazug csaló vagy? Nem kapok szerepet a filmedben?
Nem, nem kapsz szerepet,
Nem adhatok neked szerepet, mert nincs is film,
Nincs, mert nem csinálom meg
Úgy látom, hogy tulajdonképpen mindennek vége,
A, itt van!
Guido, hol mászkál? Mindenfelé kerestük már,
Tudja a nagy újságot? Egy hét múlva kezdjük a filmet
Halló Claudia! Minden rendben van, Guido!
lehetne egy koktélpartyval indítani a filmet,
Sajtófogadás holnap a kilövőtoronynál,
Rádió, televízió, riporterek,
Rajta, Guido, bátran, meglátod, jó üzlet lesz!
Én haza akarok menni! Gyere már, Guido, gyere már!
Maga már kinőtt ezekből a játékokból, hagyja abba!
Itt van, megvan!
Guido, csakhogy itt vagy!
Guido, hova megy?
Remélem, tart nekünk egy szép beszámolót!
- Guido, remélem, ma megtudjuk, - Majd máskor,
Alig várom, hogy megtudjam, hogyan végződik a film
Mondja kérem, izgalmas lesz, ugye?
- Nekem válaszoljon! - Mi a véleménye a, - Nem gondolja, hogy,
Beleszeretett valaha filmjének női főszereplőjébe?
Kérem, hagyjanak békén, szeretnék egyedül maradni,
„vietnámi háború” „a pornográfia szükségszerűsége”
Mindenki kíváncsi az ön véleményére,
Guido válaszol majd, nem én.
Egy pillanat, kérem, várjanak, várjanak!
- Majd én mindent megmagyarázok, - Guido, mi van veled?
Már olyan régen várunk rád!
Három napja!
Tegyék fel a kérdéseket!
- és az elidegenedés? - Helyesli vagy ellenzi a válást?
Beleszeretett valaha filmjének női főszereplőjébe?
Mondjon valamit, am érdekli a közönséget!
„a pornográfia szükségszerű vagy nem?” „miért nem csinál…”
Mindenki kíváncsi a maga véleményére,
Filmjeivel befolyásolni akarja a közönséget?
Mi a véleménye a popart-ról?
Impotens a főszereplő, vagy nem, kérem?
Menjenek, majd holnap folytatjuk, majd holnap!
A közönség kíváncsi a válaszaira!
Beszéljen a magánéletéről!
Mit lehet elmondani egy impotensről…? Nahát ez az alak egy szót se szólt!
Guido Anselmi most beszélni szeretne, Felel az önök kérdéseire
Felelj már, mondj már valamit!
Igazán mondj már valamit, az én kedvemért!
Biztosíthatom önöket, igazi művészfilm lesz
Ha ezzel a filmmel felszabadítja önmagát, mit kezd majd a szabadsággal?
Kérdéseik eleve rosszindulatúak! Ezt én mondom, a film producere,
Közlöm, hogy a rendező alkotóereje teljében van,
Conocchia, bocsáss meg, hogy rosszul bántam veled,
Te voltál a legkülönb munkatársam, Mindenkinél különb vagy
Egyenként tegyék fel a kérdéseket! Kérlek válaszolj nekik! Még azt hiszik, hogy
zavaros eszméidre költöm a millióimat, Ha nem csinálod meg a filmet, tönkreteszlek!
Claudia, hol vagy? És hol vannak a szellemeid, Rossella?
Mit csináljak? Éljek? Vagy haljak meg?
Nem lehet visszahozni azt, ami elmúlt,
Lehetek én még a feleséged? Lehetsz te még a férjem?
Luisa, megpróbálsz még egyszer hinni nekem, vagy váljunk el?
Én ezt így nem bírom tovább,
Nyugalom! Nyugalom!
Válaszol a kérdésekre egymás után,
A jobb zsebedbe tettem a válaszokat, olvasd fel!
Isten veled, Guido!
Minden kérdésre megírtam a választ!
Álljon fel! Álljon fel!
Egy pillanat!
Csak előbb kigondolom, mit válaszoljak!
Rögtön visszajövök! Rögtön, Azonnal…
Guido! Guido! Hová rohansz szegény, boldogtalan fiam?
Le kell bontani az egészet, Nem csináljuk meg a filmet
Adok 2 napot, hogy ezt lebontsák, és itt mindent eltakarítanak
Ajánlom, hogy lássanak hozzá azonnal! Mindent lebontani!
- Van még valami, Guido? - Nincs, köszönöm,
- Viszontlátásra. Még találkozunk, Remélem, - Mi is reméljük,
Viszontlátásra, matróz!
Nagyszerű, bravó! Hidd el, Guido, nagy nap ez számodra!
Nem lehetett könnyű elhatározás!
Mi entellektüelek, "mi", mert téged is magunk közé számítalak,
mi azt tartjuk legfontosabbnak, hogy végig megőrizzük tisztánlátásunkat,
A világ teli van zűrzavarral és rendetlenséggel,
Pénzt költeni, számolgatni: ez a producer feladata,
A te feladatod eldönteni: akarsz-e alkotni vagy nem,
Pace azt kapta, amit megérdemelt,
Ha elég merész volt hozzá,
Hogy belemenjen ebbe a frivol kalandba,
Nem, hidd el, nem kell megbánnod semmit
Legalább pusztítsunk, ha már nem teremthetünk!
Hány olyan alkotás van,
ami megérdemli, hogy fennmaradjon?
Egy rossz film Pace számára csak pénzveszteség,
de neked nem, Neked ez a vég kezdetét jelentheti
Helyesen cselekedtél, Jobb, ha mosod kezeidet,
és visszavonulsz a csatatérről
Napjainkban kétségbeesetten igyekszünk
mindent megtisztítani, fertőtleníteni,
Valósággal fojtogatnak a szavak A szavak, a képek, a hangok,
amelyeknek semmi értelmük,
semmi okuk a létezésre,
Ha egy ember gazán méltó akar lenni rá, hogy művésznek tartsák,
alkotóéveiben fogadalmat kellene tennie, hogy hallgatni fog
A hallgatásnak szenteli életét,
Emlékszel Rimbaud ódájára a fehér papírhoz?
Várj, Guido, várj!
Máris kezdjük a mutatványt,
Tudod, mi volt Rimbaud igazán költői cselekedete?
- Az, hogy lemondott a költészetről, - Kezdjük a mutatványt!
Hogy elutazott Afrikába, A semmi maga a tiszta tökéletesség
Ne haragudj, hogy ennyi példát idézek,
de mi kritikusok ehhez értünk a legjobban
Valódi feladatunk az, hogy az emberek millióit rávegyük,
abortálják el azt a sok obszcén műalkotást, ami szeretne a világra jönni,
Nagyon helyes, hogy lemondtál erről a filmről
Egy nyomorult lelkű ember deformált bemutatását
Micsoda önteltség kellett, hogy azt hidd, másoknak hasznára válhat,
ha félelmes katalógusban eléjük tárod tévedéseidet,
vagy neked magadnak? Örömed telik benne, ha elsorolod életed valamennyi bukását?
Kósza emlékfoszlányaidat? Felidézed azok árnyait, akiket sose tudtál szeretni?
(Miért érzem egyszerre boldognak magam?)
(Kedveseim!)
(Bocsássatok meg nekem!)
(Eddig nem értettem, nem tudtam…)
(Olyan jó elfogadni titeket, És szeretni!)
(Végre egyszer! Luisa, olyan szabadnak érzem magam!)
(Mindennek értelme van, minden valóságos,)
(Bárcsak képes volnék elmondani!)
(De nem tudom, hogyan,)
(Most megint minden összekavarodott, De hisz ez a zavar bennem van)
Világítást!
(Mert ilyen vagyok, és nem olyan, amilyen lenni szeretnék,)
(De már nem félek elmondani az igazat…)
(Elmondani, hogy magam sem tudom, mit keresek,)
(Hogy mi az, amit még nem találtam meg,)
(Csak így nézhetek szégyenkezés nélkül őszinte, tiszta szemetekbe)
(Az élet teli van örömökkel, örüljünk neki együtt!)
(Ezt, csak ezt mondhatom neked, Luisa kedves,)
(Meg a többieknek is, Ez az egyet en megoldás,)
(hogy valóban megtaláljuk önmagunkat,)
Nem tudom, hogy helyes-e, amit mondasz…
De megpróbálhatom,
Ha segítesz nekem,
Jó, hogy visszajöttek! Erre tessék! Erre, erre…
Várjanak még, majd én megadom a jelet!
Jó! Most menjenek a függönyhöz! Vissza a függönyhöz!
Széthúzni a függönyt!
Figyeljen mindenki! Indulás lefelé! Mindenki! Tessék vidáman beszélgetni!
Mama!
Értem már, drágám:
azt hiszem, tudod, hogy nem lehetsz meg nélkülünk,
- Holnap felhívsz telefonon? - Holnap, de most menj a többiekhez!
Már kezdünk! Carla a helyedre, siess!
Fogjuk meg egymás kezét, szélesebb körben!
Mind együtt! Mind!
Minden rendben van? Kész? Zenét kérünk!
Fogjuk meg egymás kezét!